"ПРЕСТЪПЛЕНИЯ ВЪВ ВРЕМЕТО"
Клара!
- Не ме ли чу да викам? - Викал си ме?
- Да, не ме ли чу? - не.
- Такава искаше, нали? - Да.
- Ами препарата? - Ето там.
Остави го там.
- Тук ли ще я сглобяваш? - Да.
Тук времето лети.
Отивам горе да подремна.
Телефона!
Какво?
Какво каза?
Да?
Ало?
Кой се обажда?
Това е терминал с ограничен достъп.
Запишете вашето съобщение или продиктувайте кода за достъп.
Така...
Обадихте ни се от този номер.
- Какво говориш? - Нищо, телефонът звънеше.
Кой беше?
Нищо не казаха. Но се включи някаква странна гласова поща.
- Вероятно са работниците. - Днес е събота.
Или някой съсед. Днес събота ли е?
Мислех, че е петък.
Кога идва бояджията?
Никой още няма телефонния ни номер.
Тогава какъв е смисълът да имаме телефон?
Погледни се. Твърде си уморен дори да спориш.
- Не си спал. - Спах.
''Спах'' ''Спах'', вика.
- По дяволите. - Какво?
Още записва.
Готова е.
Няма да минеш с нея през вратата.
Ще успея.
Ако не, ще я сложа на двора.
Няма смисъл да се тревожиш.
- Какво искаш за вечеря? - Не знам. Какво имаме?
Не знам. Почти нищо не е останало.
Не може да няма някой отворен магазин в града.
Искаш ли печено пиле?
Няма пак да вадя колата.
Хайде, аз ще изчистя кухнята.
Не искам да вадя колата.
Хайде.
Ще отида само, ако масичката мине през вратата.
А ако не мине, ще отида аз. Обещавам.
Сериозно. Да не си промениш мнението после.
- Познавам те. - Мръдни се, мръдни се!
- Какво? - Не мога да виждам.
Съжалявам.
Там има нещо.
В храстите.
Дай да погледна.
- Виж. - Къде?
Там, в храстите. Отляво има нещо.
- Нищо не виждам. - Дай.
- Къде? - Дай го на мен!
Ето.
Печелиш.
Какво?
Масичката не влиза в спалнята.
Предпочитам да загубя баса, отколкото да ми се караш.
- Дай ми ключовете. - Добре.
Никога повече не споменавай за това. Нито веднъж, става ли?
Да.
Какво ти става?
Защо?
Ключовете.
Ето.
Ще се видим после. Ще ги оставя до вратата.
Добре.
Ехо?
Ехо!
Ехо?
Има ли някой тук?
Кой е това?
- Слушай... - Кой си ти?
Това е частна собственост. Откъде взе уоки-токито?
Имам нужда от помощ. Един човек се опитва да ме убие.
Прескочих оградата и влязох вътре.
Какво каза? Прескочил си оградата?
Какво се е случило?
Той ме прободе в ръката и аз избягах тук.
Вратата бе заключена, но аз...
- Какво беше това? - Кое?
Прозвуча ми като...
Чух гръмотевица. Това ли имаше предвид?.
Да, така мисля.
Добре, сега запази спокойствие.
Аз се намирам в друга сграда. Ще дойда при теб. Стой там.
Добре, благодаря.
Ало?
- Да? - Каза ли нещо?
Имам въпрос... човекът, който те преследва с бинтовано лице ли е?
Да, с розов бинт.
- Виждам го. - Къде е той?
Далече от къщата е, спокойно.
Има охранителни камери навсякъде.
Виждам го на мониторите пред мен.
Прескочи оградата.
Насам ли идва? Обади се на полицията, моля те.
Изчакай. Сега ще им се обадя.
Стой, където си.
Ало?
- Ало? - Е? Какво стана?
Не се свързах.
Какво има?
Нямам връзка с външната линия.
Нямаш ли мобилен телефон?
Тук няма покритие.
- Какво прави сега той? - Върви.
- Насам ли? - Да.
Счупих прозореца, за да вляза. Ако го види, ще се досети, че съм тук. Какво да правя?
Не знам... Къде си сега?
В някаква лаборатория. Залостих вратата.
Не, ела тук. По-безопасно е.
Къде?
Аз съм в един силоз, на върха на хълма.
И...?
Надолу по коридора вдясно има врата.
Качи се по хълма. Той идва от другата страна на къщата.
Не мисля, че ще те види оттам.
Но ако влезе вътре, ще те намери.
Приближава се. Махай се оттам.
Излизай веднага!
- Тръгвам. - Добре.
Аз го направих. Тръгни по пътеката.
Върви по нея.
Побързай. Колкото по-бързо дойдеш, толкова по-бързо
ще загася светлините. Той не бива да ги види.
Къде е той?
Приближава къщата.
Какво прави?
не говори, аз ще те насочвам.
Проверява прозорците.
Видя счупения.
- Влиза ли вътре? - Тихо.
Заобикаля къщата.
Видя пътеката.
Изчакай.
Не може да бъде. Изгубих сигнала от една от камерите.
Изгубих още една.
По дяволите, не виждам нищо! Вече не знам къде е! Бягай!
Моля те, изгаси светлините.
Виждам нещо там горе. Това ти ли си?
Това съм аз, не се притеснявай.
Чувам кола.
Това е той! Идва нагоре!
Може ли да влезе?
не, всичко е наред.
- Можеш ли да заключиш? - Не.
- По дяволите. Да бягаме. - Няма къде да отидем.
Тук сме в безопасност.
Какво е всичко това?
Скрий се вътре.
Какво е това?
Виж.
Ще затворя люка и ще те скрия.
Тази врата има ли ключалка?
Има ли друг изход?
Друга врата? Няма ли да изгасим тези проклети светлини?
Той никога няма да се сети да провери вътре.
Ами ти?
Аз трябва да затворя люка оттук. Ще го активирам и ще вляза при теб.
Добре.
Хайде!
Кой си ти?
Какво?
Кой си ти?
Моля?
- Какво си ми направил? - Не знам за какво говориш.
Каза, че ще влезеш с мен.
Какво съм казал?
Ти си бил тук и преди, нали?
Резервоарът беше ли пълен с бяла течност?
Виждали сме се и преди, нали?
Тази течност, в която беше потопен...
Този резервоар...
все още е прототип.
Това всъщност е...
- Такова искаше, нали? - Да.
- Ами препарата? - Ето там.
Сложи го там.
Върнал си се назад във времето.
- Къде отиваш? - Вкъщи, да се обадя на полицията.
- Не, изчакай. - Стой далеч от мен.
За Бога, не можеш да се прибереш.
Какво?
Ти вече си у вас. Искаш ли да видиш пак?
- Те правят, точно каквото... - Слушай.
Днес е 16 септември, 2006 година.
Не може да бъде.
- Кой ден си мислеше, че е? - Не знам.
Аз влязох в резервоара на 16-ти, но беше през вечерта.
Значи си се върнал...
само малко назад.
Какво имаш предвид с това?
Ти не ме слушаш. Пътувал си във времето.
Отишъл си в миналото. Ето затова виждаш себе си.
Върнал си се в момент, в който все още си в градината си.
И какво да правя сега?
Как влезе в машината?
Как влязох ли? Бях си вкъщи, не разбираш ли?
- И изведнъж... - Не ми казвай.
По-добре да не знам подробностите. Намерил си ме в силоза
- и аз съм те накарал да влезеш. - Да, но ти...
Добре, ако наистина е било така,
значи всичко е наред.
Защо?
- От теб се иска само да чакаш. - Да чакам.... какво?
Тук няма никой друг.
Хайде.
как ти беше името?
- Хектор. - Да, Хектор.
Кой е човекът в къщата ми?
Това си ти.
- Аз ли? - Технически,
ти и той сте една личност. Той е като твое отражение.
Ти се гледаш в огледалото. Само че това огледало,
показва какво си правил преди около един час.
Но този човек е в къщата ми.
И ще излезе, точно както и ти.
Как да ти го обясня?
Хайде.
Извини ме.
Искаш ли кафе?
Не.
Седни там.
Това си ти. Тази стрелка върви напред от миналото към бъдещето.
Но в тази точка, ти влизаш в резервоара
и се връщаш с час и половина в миналото.
До ето тук.
Ти се превръщаш в Хектор 2. А този в къщата ти,
- е Хектор 1. - Хектор 1?
Хектор 1, отражението ти в огледалото, не разбра ли? Виж, ти си тук.
Ти виждаш себе си, но има само една стрелка.
За колко време?
Отражението ти ще продължи до тук.
Ето какво ще направим:
Скрий се тук. Аз ще настроя резервоара
и ще се кача в силото. Ще го подготвя
и ще изчакам да се мръкне.
Когато Хектр 1 се появи, аз ще го вкарам в машината
и ще го изпратя в миналото.
Ето каква е сделката.
Каква сделка?
Аз ще върна всичко, както си беше, а ти няма да казваш на никого
за всичко това.
Аз не трябваше да съм тук.
Центърът е затворен през уикендите, но аз исках да остана.
Качвам се.
Да?
Ало?
Кой се обажда?
Какво, по дяволите...?
Това е терминал с ограничен достъп.
Запишете съобщението си или продиктувайте кода си за достъп.
Така... обадихте ни се от този номер.
- Какво говореше? - Нищо. телефонът звънеше.
Кой се обади?
Нищо не казаха. Включи се някаква странна гласова поща.
- Сигурно са били работниците. - Какво е това?
Обадил си се у вас?
- Днес събота ли е? - Казах ти да се криеш,
а ти си се обадил у вас?
- Не можеш да ме спреш. - Тогава какъв е смисълът
да имаме телефон?
- Говори ли със себе си? - Не.
Само се обадих... това е всичко.
Разговаря ли със себе си?
Жена ми е вкъщи с него...
Погледни се.
Толкова си уморен.
- Не си спал. - Спах.
"Спах.'' "Спах'', вика.
Помниш ли да си получил това обаждане?
Вкъщи? Помниш ли да си го приел?
Да.
Получих обаждането, преди да изляза.
Тогава всичко все още се връзва, нали?
Отивам в силоза.
Трябва да напълня резервоара.
Не мога да те вържа, или да те заключа в мазето.
Но ако промениш хода на събитията и попречиш на Хектор 1 да влезе в резервоара,
това ще бъде краят на живота ти.
По дяволите. Все още записва.
И жена ти все още ще иска да е с него, вместо с теб.
Не може ли просто да й обясня?
Горе има стаи.
Когато всичко свърши, ще дойда да те прибера.
Аз...
Мамка му!
- Кой е човекът в къщата ми? - Това си ти.
Но той е в къщата ми.
И ще излезе, точно както и ти.
Технически, вие сте една личност. Той е като твое отражение.
Не може ли просто да й обясня?
Това ще бъде краят на живота ти.
И какво да правя сега?.
Господи... Какво, по дяволите?
Ехо?
Добре ли сте?
Да.
Какво е станало с лицето ви?
Ударих се. Нищо сериозно.
Не мърдайте. Веднага се връщам.
Ще се обадя на линейка.
Какво правите?
Казах ви да стоите там.
Не, добре съм.
Ето така.
Мамка му, няма сигнал.
Ще намеря телефон. Изчакайте ме тук.
Не, не си тръгвай!
Моля те.
Малко съм замаян.
Искаш ли вода?
Да, благодаря.
Връщам се веднага.
Колкото по-бързо дойде линейката, толкова по-добре.
Почакай, ще ти падне превръзката.
Остави на мен.
Точно подстригвах съседката си.
Така поне няма да падне бинта.
Ще повикам помощ.
Изчакай ме тук, става ли?
Почакай.
Какво има?
Не знам как да ти го обясня.
Но имам нужда от помощта ти.
- Моля? - Хайде.
Седни тук и изчакай да дойде линейката.
Какво правиш?
Да отиваме натам.
Защо?
- Моля те, натам. - Не.
Искам да ми помогнеш за нещо. Ела, последвай ме.
Нека да се върнем на пътя.
Не, продължавай напред.
Трябва да си тръгвам.
Натам.
Моля те.
Довери ми се.
Не се притеснявай, всичко е наред. Искам да направиш нещо.
- Ще ти обясня после. - Защо не сега?
Трудно е за обясняване.
Не!
По дяволите!
Прави, каквото ти кажа.
Обърни главата си надясно.
Не, мое дясно.
Сега я наведи малко.
Още малко.
Не гледай към мен.
Сега захапи левия си палец.
Бавно.
Все едно мислиш за нещо.
Сега си свали тениската.
Свали я.
Сега!
Бавно.
Съжалявам.
Каквото и да те карам да правиш, няма да те нараня.
можеш да се облечеш отново. Готово е, видя ли?
Може ли да си тръгвам сега?
Скрий се там, до тази скала.
Легни там.
Свали си панталоните.
После пак ще си ги облечеш.
Хайде.
- Какво правиш? - Нали трябва да стана, за да ги сваля?
Добре, дай ги насам.
Друго да сваля ли?
Не, няма проБлем. Дай ми ги.
Сигурен ли си?
Да, дай ми панталоните.
Ами бикините ми?
Не, не съм казал това.
Ехо?
Не, мамка му!
Искам да направиш нещо за мен.
Ще ти обясня после.
Защо не сега?.
Трудно е за обясняване.
Ехо!
Не, чакай!
Хей!
Моля те, отвори вратата!
Чуй ме за малко!
Аз бях в градината... Това е моята къща...
и изведнъж те видях с... Бях много надалече...
За Бога, не се обаждай на никого!
Хей!
Не, почакай!
Чакай!
Клара!
Чао!
- Ще ги оставя до вратата. - Добре.
- Прозвуча като... - Чух гръмотевица. Това ли имаше предвид?.
Да, така мисля.
Остани спокоен.
Аз съм в друга сграда. Стой там, ще дойда при теб.
Добре, благодаря.
Ало?
Да?
- Обажда се Хектор 2. - Кой?
Вторият. Говори по-тихо. Хектор може да ни чуе.
Добре, добре.
Той остави уоки-токито на масата в лабораторията.
Добре.
Аз съм човекът с бинтованото лице.
Закарай го до силоза.
Измисли нещо. Аз ще дойда с кола.
- Да измисля нещо ли? - Ало?
- Да? - Каза ли нещо?
Един момент.
Човекът, който те преследва, с бинтовано лице ли е?
Да, с розов бинт.
Никога няма да се сети да те търси вътре.
Аз трябва да активирам люка оттук.
Ще го активирам и ще вляза при теб.
Хайде!
Човекът с превръзката на лицето, Розовата мумия!
Признавам, че трябваше да се досетя, когато...
Хайде.
Къде отиваш?
В къщата. Трябва да те прегледам.
Ти си първият гръбначен организъм, който е пътувал във времето.
Импровизацията ми за охранителните камери, можеше и по-добре да я измисля...
Охранителни камери! Можем да ги използваме наистина.
- Какво правиш? - Трябва да се върна обратно!
какво?
Нещо лошо се случи!
И сега искаш да го поправиш? Забрави го!
- Чуй ме! - Ще говорим в къщата!
- Ела тук! - Забрави го! Няма начин.
Какво правиш?
Върни се или ще потроша машината.
Давай.
Ще те чакам в къщата.
Какво искаш да направиш, да ме съсипеш ли?
След всичко, което...
Какво още трябва да се случи, за да осъзнаеш последствията?
Трябва да го направя.
Няма как да стане.
Резервоарът не работи.
Не ме лъжи.
Твоето пътуване изразходи цялата енергия.
Не може да се поднови лесно. Ще стане едва другата седмица,
не знам точно... Съжалявам.
Там имаше нещо.
Да, но сега го няма...
Ти ли го взе?
Не.
Къде е?
Изхвърлих го навън.
Това е една от батериите.
Без нея не можем да направим нищо.
Хайде.
Тази машина не решава проблеми. Всъщност, тя ги създава.
Искам просто малко преднина, пред другите двама.
Искам да се върна в по-ранен момент...
Активирах машината секунди, преди да се появиш ти в нея.
Преди това беше изключена.
Невъзможно е да се материализираш в машина, която е изключена.
Колко секунди по-рано си я включил?
Може би 30 или 40 секунди. Невъзможно е да направиш нещо с такава преднина.
Ако се върнеш в миналото и промениш хода на събитията,
за да спреш Хектор да влезе в резервоара, ще има трима от вас.
Което ще породи верижна реакция от събития, извън контрол.
Няма да се намесвам.
Хектор 2 ще подгони Хектор 1 към резервоара, точно както преди.
Моята промяна, няма да наруши плана.
Тогава ще има двама от вас. Ти и Хектор 2.
Хектор 2 ще дойде дотук, аз ще го проследя и ще го довърша.
Ще бъдем отново един човек.
Нямаш представа за какво говориш.
Изчакай малко.
Защо изхвърли батерията?
Не мога да ти позволя да използваш отново машината. Съжалявам, аз...
Не, имам предвид...
Ти си махнал батерията, преди аз да кажа нещо, нали?
Ами, да.
Преди да се появя.
Защото предположих...
Един момент.
Откъде знаеше, че ще искам да вляза отново в машината?
Ти си го знаел винаги, нали?
Пак ли ме лъжеш?
Отново ме лъжеш.
Кажи ми всичко.
Моля те,
не прави нещата по-зле.
Знаеше какво ще се случи.
Защо?
Защото Хектор 3 ми каза.
Хектор 3?
Хектор 3. Третият.
Шегуваш се.
Ти не беше първият човек, който се появи в резервоара.
Беше вторият.
Първият се появи преди теб. Той ме заплаши.
Накара ме да се правя на изненадан, че те виждам.
Той ме принуди да го направя.
Появил се е по-рано?
Колко по-рано?
Около 30-40 секунди.
Но...
Той си тръгна, веднага след теб.
Така и не разбрах какво искаше.
През цялото време си ме мамил.
След като ви оставих и двамата,
се върнах в силоза и се приготвих за идването на Хектор 2,
когато изведнъж ми се обадиха по уоки-токито.
Бил е Хектор 1, който се е обаждал от къщата.
Не, много преди това. Беше още през деня. Беше Хектор 3.
Ало?
- Обажда се Хектор 3. - Кой?
Последният. Слушай ме. Много съжалявам.
Какво е станало?
Опасявам се, че всички ще разберат какво сме направили.
Звучеше отчаян, сякаш нещо ужасно се е случило.
Разказа ми всичко, което ще стане.
Че ти ще се появиш,
и ще се опиташ да се върнеш обратно...
И не ми каза защо, но ме предупреди да те спра на всяка цена.
Ако се върнеш сега, ще се превърнеш в Хектор 3. И нищо което кажа, няма да те спре.
Доволен ли си?
Един момент.
Искаш да кажеш че второто ми връщане сега, вече е било направено?
Очевидно не си успял да поправиш малкия си проблем.
Ти сам ми каза, че си се провалил.
В това няма логика.
Почакай.
Каза, че Хектор 3 ти се е обадил от уоки-токи?
Да.
Имаш предвид...
от това уоки-токи?
Да.
Освети го с фенера.
Ето там!
Мисля, че това е твое.
Всичко което искам, е да го обмислиш добре.
Хектор, какво се случи?
Нямам друг избор.
Успокой се и ме чуй.
Аз съм от бъдещето. Машината ти работи.
- Къде...? - Чуй ме.
- Как...? - Слушай ме внимателно!
Или всички ще разберат, че си я включил
без разрешение.
В момента има три мои копия.
Ще ми помогнеш да се отърва от другите двама.
Хектор 2 ще се появи всеки момент.
Помогни му да примами Хектор 1 в резервоара.
Хектор 2? Но...
Той ще ти обясни всичко.
- Но... - Стой там.
Успокой го.
Трябва да стигна до къщата преди вас.
Направи така, че да не ме види.
Трябва да се отърва от него. Успокой го.
Питай го кой е.
- Но кой е Хектор 1? - Тръгвай!
По дяволите! Ти си тук!
По-тихо, ще те чуе. Трябва ми дистанционното за портата.
- В бюрото е... - Не за бялата кола. За другите.
Няма други.
Никакви превозни средства?
Имаме бус.
Сделката ни остава, нали?
Когато се отървеш от тях, няма да кажеш нищо, нали?
- Аз му казах... - Знам, но той няма да те послуша.
След малко ще избяга.
Какво смяташ да правиш?
Ще тръгна след него.
Ало?
- Обажда се Хектор 3. - Кой?
Последният. Чуй ме.
- Съжалявам много. - Какво е станало?
Опасявам се, че всички ще разберат какво сме направили.
Явно си заложил на грешният кон. Аз се провалих.
Хектор.
Хектор?.
Къде си?
Защо ти трябваше да включваш машината?
Не знам.
Нямаше да я включат още 6 месеца.
А аз няма да имам право да присъствам.
Предполагам...
Искаше да я тестваш предварително, нали?
Ако искаш да запазиш работата и живота си, както са в момента,
в никакъв случай не позволявай на човека с превръзката, да влезе в резервоара.
Защо?
Защото така поне ще има кой да те удари.
Какво е станало?
И двамата бягаме от един и същи човек.
Няма да ни открие тук.
- Лицето му е в бинт. - Да.
Той е там.
Той няма да слезе тук.
Имаш ли телефон?
Не. Седни тук
Събуди се!
Наблизо има къща.
Можеш ли да се изправиш?
Ето я.
Хайде.
Не, не бива да влизаме в тази къща.
Внимателно.
Ехо?
Изчакай тук, аз ще разгледам.
Хектор!
Какво ти се е случило?
Нищо.
Има някой отвън.
В градината е. Той счупи оградата.
Мъж, с превръзка на лицето.
Изтичах тук, за да се скрия
и чух някой по стълбите.
Има някой вътре в къщата.
Обадих се на полицията.
Какво има?
Господи.
Ехо?
Кой е това?
Ела с мен.
Хектор...
Скрий се тук, докато не ти кажа.
Кажи ми какво става!
Каквото и да чуеш, не излизай. Не се намесвай.
Моля те!
Чуй ме.
Този човек е луд.
Той те видя отдалече и се побърка.
Трябва да се скриеш от него.
Трябва да го заблудиш.
Хайде.
Горе има таван.
Когато ти кажа "Давай", се качи горе,
и заключи вратата след себе си.
Много си красива.
Давай.
не, почакай!
Моля те, отвори вратата!
Послушай ме за малко!
Аз бях в градината... Това е моята къща...
И изведнъж те видях с моя...
Аз бях много надалеч... За Бога, не се обаждай на никого!
Какво се случи?
Хектор, какво става?
Спокойно.
Хектор...
Всичко е наред.
Все още имаме време, преди да завали.
Превод: Димитър Запрянов dimitar_zaprianov@hotmail.com